"Emma Duval fann 17-årige Will Belmonts kropp.
Den avlidne var paret Carl and Adeline Belmonts ende son.
Trots förödande fysiskt trauma
lyckades den dödes mamma identifiera honom genom hans kläder."
Kan du berätta nånting?
Såg du ett ansikte? Såg du hans ansikte?
Sa han nåt till dig?
Snälla, tänk. Du måste ge oss nåt.
Jag ska skriva ut tabletter som hjälper dig att sova
och tar udden av chocken.
Har du tagit antidepressiva läkemedel förut?
Hur känner du dig?
Jag kan inte glömma den bilden.
De gömde sig i den där bowlinghallen.
Jag vet att jag svek henne och gjorde henne illa.
Men hur kunde hon ligga med det där monstret?
Jag har aldrig sett honom tyst.
Hej.
Klarar han sig?
Ja.
Han fick smärtstillande och sover.
Enligt läkaren var det ett under att inga viktiga organ träffades.
-Det är bra. -Ja.
Han borde ha vaknat nu. Jag går och frågar dem.
Medvetslöse Jake.
Det finns mycket jag vill säga till dig.
Det var jag som taggade din 400-hästars "kolla-in-mig"-monsterbil,
och det var grymt.
Försöker du ge mig komafingret?
Nörd.
Vad hände? Klarade vi oss?
Ja.
Ja, vi klarade oss ut.
Jag vet...
Emma räddade Will i bästa Florence Nightingale-stil,
och sen blev hon kär i den där dumma lantisen igen.
Och nu är de ute och älskar ömt.
Inte direkt.
Hej.
Hur är det med Will?
Va?
-Jag visste inte att du var vaken. -Skolan börjar klockan åtta.
-Ska du gå till skolan? -Alla börjar idag.
De förstår säkert om du inte orkar.
Jag mår bra, mamma.
Kunde du sova med tabletterna?
Jag behöver inte sova.
Vad jag behöver är att slippa frågor från läkare, polisen och dig.
-Jag behöver leva som vanligt. -Du har upplevt nåt fruktansvärt.
Jag förstår att du känner så, men tro mig, det tar tid innan allt blir normalt.
Will är död. Ingen tid i världen kan ändra på det.
Jag kör dig till skolan.
Vicesheriffen väntar.
Just det.
Men...
Ta de här, utifall att.
Jag finns här, om du behöver nåt.
Jag vet.
Sheriff Hudson, får jag prata med er?
Jag håller presskonferens senare idag.
Jag vill inte ha information. Jag har information till er.
Om vad?
Är det här ett skämt?
Nej. Det här är tidstämplade bilder från borgmästarens privata säkerhetssystem,
hackat av två ungdomar som nu är döda:
-Nina Patterson and Tyler O'Neill. -Hur fick du det?
Från en av ungdomarna som utövade utpressning mot honom, Will Belmont.
Den andre, Jake Fitzgerald, kan vara glad att han lever.
Tror du att borgmästaren dödade Will Belmont?
Jag vet inte.
Men jag vet att Will träffade honom för att ge honom videon. Jag var där.
Han lämnade över den, borgmästaren gick,
och sen dök mördaren upp, gav mig det här,
och släpade iväg Will.
Jag kan inte tro att Quinn Maddox har gjort det här.
Kanske inte, men han flyttar en kropp i den där videon.
Varför podcastar du inte?
Jag vill inte rapportera om det här innan jag vet sanningen.
Och jag vill inte att fler ska dö,
mig själv inräknad.
Emma! Hej.
Hej.
Vad är det?
-Du är här. -Ja.
Vi trodde inte att du skulle komma tillbaka så snart.
Jag kom förbi för att titta till dig.
Tack. Mamma sa det.
Emma, det finns inga ord...
Det finns det säkert, men jag kommer inte på några som...
Vi vet vad du går igenom.
Vi finns här om du behöver oss.
Det är okej. Jag mår bra. Jag lovar.
Vi ses på lektionen.
-Hon mår inte bra. -Inte ens lite.
Vad sa de?
Herregud!
Tänker de gripa pappa?
Det är liksom det sheriffer sysslar med.
Pappa kommer att hata mig.
Du gjorde det rätta.
Jag tror inte att nåt kommer att kännas bra igen.
Intolerans, bedrägeri, hysteri.
Det är centrala teman i Häxjakten.
-Hysteri bidrar till... -Ska mr Inte-Branson säga.
Lyssna på honom.
Han ger oss ett budskap för att vi känner till hemligheten.
Vi vet bara att han har bytt namn.
Och han var frånvarande under bowlinghall-incidenten.
Noah, Audrey.
Skulle ni vilja diskutera parallellerna mellan Häxjakten och McCarthyism?
Jag gillar inte McCarthys svarta lista, men ibland är grannen djävulsdyrkare.
Som Richard Ramirez.
Noah har så klart rätt.
Det finns undantag.
Men tillits- och toleranstemat är fortfarande relevant.
Det är inte som det ser ut.
Inte? För du verkar flytta en kropp. Din dotter tror att det är hennes mamma.
Jag sa till Brooke att Monica mår bra. Hon är på behandlingshem i Phoenix.
-Ring henne. -Jag ska.
Vi har ändå fyra döda ungdomar
som utpressade dig med videon, bland dem Will Belmont.
Jag är inte inblandad i det.
Jag har försökt skydda staden.
Piper Shaw håller det för sig själv, men det kommer att komma ut.
Så jag föreslår att du talar om vad som hände innan det sker.
Det ska jag.
Men jag vill berätta för min dotter först.
Det är jag skyldig henne.
Brooke, din pappa vill prata.
Snälla, hjälp mig.
Nej.
Jag gör ingenting innan jag vet att min mamma mår bra.
Här är hennes nummer.
Hon väntar på att du ska ringa.
Hallå?
Mamma? Det är jag.
Jag vet, jag saknar dig med.
Nej, jag mår inte bra.
Hej.
Tack för att du inte frågar.
Ingen orsak.
Jag borde ha ringt, men det har varit så...
Em, du behöver inte förklara.
Du. Jag vet att det var lite struligt mellan oss den dag Will...
Jag finns här för dig.
Tack.
Jag måste till jobbet.
Till råga på allt är borgmästaren häktad i väntan på anklagelser.
Tror du verkligen att Quinn är inblandad?
I nånting, ja.
Magkänslan säger att det är en avledning.
Följ då din magkänsla.
Vi har ett spår efter ditt ex.
Han har jobbat på en oljerigg, men har varit borta i tre veckor.
Det var då du fick ett hjärta på tröskeln.
Vi har pratat om det här.
Jag sa inte att han är inblandad. Jag bara...
Jag ville att du skulle veta det.
-Hur mår Emma? -Hon befinner sig i chock.
Hon måste ta sig igenom det.
-Jag försöker, men det är fruktansvärt. -Jag vet.
Vi har tagit in fler poliser.
Och jag jobbar med mobiloperatören och de sociala medier han kontaktade henne genom.
-Kan du spåra sms:en? -Inte än.
Men om han tar kontakt igen kan vi spåra honom.
-Gör inte det. -Emma!
Då får han veta det och straffar mig genom att döda nån mer.
Vi har fördubblat våra ansträngningar att hitta honom och hålla dig i säkerhet.
Ni fattar inte. Det är inte mig jag oroar mig över.
Det är alla andra.
Såg du hur Branson glodde på oss?
Först är han charmig, sen livsfarlig.
Precis som i Faculty.
Utomjordiska parasiter förvandlar lärarna till mördande kroppsplundrare.
-Jag har inte övervägt den möjligheten. -För du är inte rubbad.
Önsketänkande. Det finns värre sätt att dö än att Famke Janssen tar över ens kropp.
SÖMNLÖSHET OCH VANFÖRESTÄLLNINGAR
-Det var inte meningen att skrämma dig. -Det är okej.
-Vad jobbar du på? -Ett forskningsprojekt, bara.
-Till psykologikursen du inte går? -Vad menar du?
Diagnostiserar du dig själv via internet?
Ingen bra idé. Man hamnar alltid på schizofreni eller nåt livshotande.
Det är ingen stor grej. Jag har svårt att sova bara.
Och ser syner?
Vi är dina kompisar. Du kan prata med oss.
Jag bara...
Jag spelar upp det som hände inom mig.
Jag ser liksom allt.
Jag ser Will.
-Inte konstigt. -Seriöst.
Din hjärna måste hinna ta in chocken,
försöka få rätsida på det. Det är inte paranoia, utan överlevnad.
Jag är inte paranoid.
Jag vet. Det var ju det jag sa. Du är rena motsatsen.
Internet är en panikspridare. Du är helt normal.
Jag måste gå.
Du behöver en av-knapp.
Jag vet.
Vad vill du?
Jag förstår inte.
Det är jag!
Det är jag. Det är Kieran.
Sätt dig. Du gör vicesheriffen nervös.
Ska jag fråga varför du blev så rädd?
-Nej. -Okej.
Mår du bättre?
Förutom ständig fruktan känner jag egentligen ingenting.
Självbevarelsedrift.
Det känns fel.
När min mamma dog kände jag mig bedövad.
Jag visste att jag borde gråta, men kunde inte.
Det finns inga rätta känslor.
Du måste göra det som funkar för dig.
Jag vill hjälpa dig.
Nej.
Det kan du inte.
Han är kvar där ute, och letar efter nästa offer.
Jag kan inte förlora dig också.
Det brutala mordet på Will Belmont har förändrat Lakewood för alltid.
Jag var en utomstående när jag kom hit. Sen räddade Will Belmont livet på mig.
Så nu är jag en del av historien.
Jag kan inte ens låtsas vara objektiv längre.
Nu vill jag bara att det ska vara över,
och att de människor jag har lärt känna ska få frid igen.
Hej, främling. Välkommen tillbaka.
Tack.
Hörde du om Quinn Maddox?
Ja, jag hörde.
Är du inte övertygad?
Jag har svårt att tro att borgmästaren var den som jagade oss i bowlinghallen.
-Jag tar det. -Jag vill hjälpa till.
Alla vill hjälpa till, men ingen kan det.
Jag vet att det är ett helvete, men du kommer att överleva det här.
-Det kanske är bättre om jag inte gör det. -Tänk inte så.
Han sa att det slutar med mig, så vi kan väl hoppa till slutet.
Låt inte den sadistiske skitstöveln vinna.
Om du är nyckeln måste du hitta ett sätt att slå tillbaka.
Det gjorde jag, och han klöv Will inför ögonen på mig.
-Jag orkar nog inte kämpa längre. -Jo, det gör du.
För din familj är överlevare.
Din mamma, din pappa, och nu du.
Glöm inte det.
Han sa att min familj är en bluff.
Tror du honom?
Jag...
Jag vet inte vad jag ska tro längre.
Då måste du lita på dina instinkter.
Gå och hitta svaren själv.
-Hej, Maggie. -Hej.
Du...
När jag berättade om Kevin menade jag inte...
Jag anklagar honom inte.
Han är en av de få som känner till din koppling till Brandon.
Kevin skulle aldrig göra illa Emma så här.
Det skulle han inte.
Vad är det?
Jag har spårat hans bankomatuttag och kreditkort.
Jag fick en träff på en mack nära Springfield.
Det är nära.
Du skulle väl berätta om han kontaktade dig eller Emma?
Självklart.
Daisy, Daisy
Ge mig ditt svar idag
Jag är crazy
Älskar dig, det gör jag
Miss Duval?
Det var oundvikligt. Hon är utmattad och behöver vila.
Håll ögonen på henne över natten.
Javisst.
Vill du inte att jag stannar?
Jag klarar mig. Förlåt att jag skrämde er.
Jag älskar dig.
Vi ses i morgon bitti.
Emma, gumman. Det är jag.
Pappa.
Hur hittade du mig?
Sheriffen ringde min chef. Jag kom när jag hörde vad som händer.
-Jag är så ledsen. -Är du ledsen?
Pratade du med mamma?
Inte än. Jag var inte säker på att hon skulle låta mig träffa dig.
I ditt senaste brev sa du att allt var bra.
Det senaste brevet av många som du har ignorerat.
Jag ville svara på dem.
Som det slutade mellan oss var det bättre för alla med en ren brytning.
Bättre för alla eller bättre för dig?
Saknade du mig ens?
Varje dag.
Men jag kunde inte stanna efter det din mamma och jag gick igenom.
Den som gör det här, den som dödade mina vänner,
ledde mig till ett band med din session med dr Pell.
-Efter Brandon James... -Jag beklagar att du hörde det.
Jag var tvungen att få ordning på mig själv.
Fick du det?
Det har tagit ett tag. Men jag är här nu.
Nej.
Du får inte komma tillbaka efter all denna tid och spela hjälte.
-Emma... -Jag vill inte ha dig här.
Snälla, gå.
Gå härifrån.
Knack-knack.
Jag hörde.
Ville du se hur knäpp jag har blivit?
Jag...
Jag är inte ute efter en story. Jag är bara här som en vän.
Förlåt att jag stör.
Min pappa kom tillbaka igår.
Efter att han försvann för åtta år sen.
Det...
Det var stort.
Vad sa du?
Jag bad honom att gå.
Jag vet att jag lovade respektera ditt privatliv,
men får jag ge dig ett råd från nån vars pappa aldrig kommer tillbaka?
Andra chanser är ovanliga.
Slösa inte bort dem.
Om Branson är mördaren,
varför ta jobb på en skola istället för ett mer diskret ställe?
Gömma sig i allas åsyn.
Tänk efter. Hans klassrum är perfekt för att hitta offer.
Välj nån, slakta nån, trösta nån, upprepa.
-Vad har han för kriterier? -Arketyper?
Nina var drottningbiet. Tyler, rebellen.
Riley var den smarta. Och nu Will, sportkillen.
Om han mördar medlemmar i Breakfast Club,
är det bara den konstiga tjejen som bara bär svart kvar.
Eller den konstiga tjejens flickvän, vilket skulle passa in på Rachel.
Kanske inte.
Om Branson går igång på att synas och klassrummet är hans täckmantel,
känns det logiskt att han vill ha sina redskap nära till hands.
Han verkade väldigt nervös när han kom på oss där inne.
Det kanske är dags att gräva djupare.
Hej.
Hej, gumman.
Jag har varit så orolig för dig.
Jag pratade med mamma.
Jag sa ju att hon är okej.
Jag har lite svårt att lita på dig numera.
Jag vet.
Men allt jag har gjort, har jag gjort för att skydda vår familj.
-Till och med mord? -Absolut inte! Jag lovar.
Vem var i kofferten?
Din mamma började missbruka igen,
och hon hittade en ny vän som hjälpte henne.
Jag fann honom i gästrummet, död av en överdos.
Ingen puls, inget legg. Jag fick panik.
Gud! Varför ringde du inte efter hjälp?
Våra hemligheter...
Din mammas hemlighet hade kommit ut, och det hade krossat henne.
Henne eller dig?
Vi är en familj, Brooke.
Om en av oss skadas, drabbas alla.
Ja.
Och det blir jag som får städa upp.
Jag är ledsen, gumman.
Men vi överlever det här.
Du får bo hos familjen Fitzgerald ett tag.
Var stark tills vi kan vara tillsammans igen.
Det kanske vi inte ska.
Brooke.
Vänta.
Hej då, pappa.
Snälla, Brooke!
Det var mig ni ljög för. Det här är en mardröm!
-Lugna ner dig. -Säg inte åt mig att lugna mig!
Snälla. Du väcker Emma.
Är det vad du oroar dig för? Att väcka Emma?
Jag vill inte att hon hör det här.
Det kanske hon ska. Vi kan inte fortsätta ljuga för henne.
Hon är bara ett barn.
-Hur kunde du hemlighålla det? -Det var mitt beslut att föda.
Du skulle ha berättat!
Varför? Skulle du ha velat ha det?
Nej.
Det var mitt val!
Du valde långt innan det.
-Vi valde båda två. -Jag klarar inte av det här.
-Jag kan inte. -Gå då.
Vi klarar oss själva.
Farväl, Maggie.
Nej.
Pappa! Vänta.
Jag kommer ihåg.
Bråket den kväll du åkte. Det var för att du inte ville ha mig.
Va? Nej, Emma.
Jag pratade inte om dig.
Vem, då? Jag förstår inte.
Se dig omkring. Du vet sanningen.
-Vadå? -Tänk efter.
FÖRLOSSNING & PEDIATRIK
Varför är vi här?
Herregud. Han var inte verklig.
TILL: AUDREY ÄR DU FORTFARANDE VAKEN?
ALLTID. MÅR DU BRA?
BEROR PÅ VEM MAN FRÅGAR. EN TJÄNST?
KAN DU MEJLA VIDEON FRÅN DET ÖVERGIVNA SJUKHUSET?
VISST. VAD LETAR DU EFTER?
JAG VET INTE RIKTIGT ÄN. TACK.
Herregud.
Ett barn.
-Vad försöker vi hitta? -Jag vet inte.
Sabotageprogrammet är borta, så vi behöver nåt mer innan vi ringer sheriffen.
Jag tror att det finns nåt här uppe.
Heliga Dexters luftkonditioneringsapparat.
-Tror du att det är... -En mordkniv.
Ja.
Stopp!
Sist vi fingrade på bevisning släpptes Emmas oskuldsvideo.
Vad är det?
Vi fick en träff på mr Bransons riktiga identitet.
Nu ringer vi sheriffen.
Seth Branson var Seth Palmer.
2013 var han lärare på ett litet humanioracollege i New Hampshire,
när han hade en affär med en ursnygg artonårig tjej.
Lite slemmigt, men inte olagligt.
Men sen dog hon.
Palmer var misstänkt tills han försvann.
Och blev vår mr Branson.
Varför kollade ni två upp honom?
Allvarligt?
En blodig kniv i en påse, men du undrar hur vi hittade...
Tror du att vi planterade det här?
Jag ställde bara en enkel fråga.
Vi upptäckte att han spionerade på hela stan via nätet.
Eller hjälpte Nina och Tyler att göra det.
-Vad hade ni för bevis? -Sabotageprogram kopplat till läxsidan.
Jag tror att Riley upptäckte det, och han tystade henne.
Sen raderade han alla spår av det.
Och han var "borta" under hela bowlinghallgrejen, och när Will dog.
JAG ÄR HÄR. VAR ÄR DU?
HÄR.
Mike, det är Hud. Efterlys Seth Branson.
Seth Palmer heter han.
Jag ska hålla tyst.
Brooke. Jag är glad att du ringde.
Det är okej.
Du får mig alltid att känna så.
Jag skulle ha sms:at tidigare.
Jag repade med dramaklubben.
Jag hörde om din pappa. Jag beklagar.
Jag är trött på att prata.
-Brooke. -Är repetitionen över?
Du tänker inte.
Jag vill inte tänka.
Jag vill bara glömma allt en liten stund.
Hej.
Jag kom så fort jag kunde. Vad är det?
Vems ultraljud är det här?
Var fick du tag i det?
Vems ultraljud är det?
Nån mördade Will framför ögonen på mig, och det här kan vara skälet.
Jag lämnade inte stan på grund av pressen eller för att jag var sjuk.
Utan för att du var med barn.
Jag födde barnet och adopterade bort det.
Jag var 16. Mina föräldrar ordnade allt.
Det var en sluten adoption. De höll mig utanför.
Jag visste inte ens om det var en pojke eller flicka.
Vi flyttade till ett nytt hus i Lakewood.
Jag återvände till skolan och blev ihop med din pappa igen.
Jag försökte verkligen skapa ett nytt liv.
Men han var inte pappan.
Jag berättade ju att din pappa och jag hade problem.
Vi var i bowlinghallen allihop,
och jag fick veta att han hade legat med en av mina bästa kompisar.
Brandon James jobbade i bowlinghallen.
Han hörde mig gråta utanför och körde hem mig.
Jag var sårad och arg, och han var så snäll.
Det bara hände.
Jag ville inte ljuga för dig.
Det finns så mycket jag ångrar.
Kom hit.
-Jag hoppas att du kan förstå. -Mamma...
Det är klart.
Men mördaren ville att jag skulle hitta det här. Så nån vet.
Tänk om barnet du adopterade bort är tillbaka?
Är du säker på det här?
Det är det enda som känns rätt idag.
-Hörde du nåt? -Vadå?
Stanna här.
Jag kollar vad det är.
Det här är inte roligt.
Jag gillar färgerna, men spotten blir lite mycket.
Herregud!
Herregud! Vad hände?
Vart tog du vägen?
Jag blev utelåst och fick gå runt.
Seth Branson! Rör dig inte!
Släpp flickan.
Hon blev överfallen! Han måste vara kvar!
Ja, han står rakt framför mig. Plocka in honom.